Na dnešek jsme si pro Vás připravili distanční rozhovor s individuálními vítězi letošní TrailTour, orienťáky Milošem Nykodýmem a Natalií Hiklovou, oba závodníky SK Žabovřesky Brno. Oba oběhli všech 50 etap České části TT2020, tady jdou jejich dojmy:
(o průběhu Trailtour 2020 jsme již psali v tomto článku)
Co pro Tebe znamená vítězství v letošní TT?
M: Vítězství mě samozřejmě moc těší, ale skoro víc mě těší to, že jsem se díky TT podíval na spoustu nečekaných krásných míst a zákoutí Česka.
N: Vítězství v TT si vážím a řadím jej vysoko. Znamená to, že se mi povedlo odběhnout všech 50 etap, přičemž na slušné úrovni, zkusila jsem zase něco nového. Kromě TT jsem nikdy neběhala žádné trailové závody, a to ani klasického formátu. A tady se vše sešlo a povedlo se mi vyhrát.
Připravoval/a jsi se dopředu nějak specificky na letošní TT?
M: Jo jo, dal jsem si týden před začátkem TT 7 ultramaratonů 60+ km ve dvou týdnech. 😀
N: Ne, nijak speciálně jsem se na TT nepřipravovala. V hlavě jsem měla akorát vzpomínky na loňskou TT, jak jsme se na podzim snažili vyhrát klubovou soutěž. Na tu přetahovanou do posledního dne plnou emocí a adrenalinu 🙂 To byla i přes konečnou prohru paráda, takže účast jsem určitě plánovala.
Plánoval/a jsi se tak aktivně věnovat letošní TT, kdyby se letošní orienťácká sezona uskutečnila normálně?
M: Tak to ani náhodou. Musel bych se soustředit na OB. Pár bych si jich dal, ale neobjezdil bych je všechny.
N: Tak aktivně určitě ne, neměla bych tolik času a sil. Ale ty nejzajímavější a blízké etapy bych určitě odběhala.
Kterou etapu jsi běžel/a první a kterou poslední?
M: Jako první jsem běžel Znojmo společně s žabiňáky. Poslední jsem šel tu, kterou jsem sám vymýšlel, Koberovy.
N: Letošní tour jsem začala na domácí etapě v Brně na Hádech. Je to les, ve kterém běhávám skoro každý den. Poslední jsem běžela „královskou“ etapu v Rychlebech, nejdelší a nejtěžší. Na začátku jsem si říkala, že bych se bez ní možná mohla obejít 🙂 Ale nakonec, jestli jsem chtěla vyhrát, musela jsem běžet všechno. A zpětně jsem za to vlastně moc ráda.
Kterou etapu sis nejvíc celkově užil/a?
M: Asi nejvíc se mi líbil Kraličák. Krásná příroda a pěkná houpavá trať.
N: Nejvíc určitě tu v Horních Mísečkách. Byla jsem v těch místech poprvé a měla štěstí na počasí. Pro mě to byla nejhezčí etapa.
A kterou etapu nejméně?
M: Jednu z těch rovinatých Mikulčice, Únětice, Káraný, Olomouc, Polanka,
N: Nejspíš etapu v Praze Hostivaři – 400m po asfaltu do kopce. I když i to mělo něco do sebe.
Která etapa pro Tebe byla technicky nejnáročnější.
M: Nejtechničtější byly určitě #3 Albertovy skály.
N: Technicky nejnáročnější pro mě byly určitě Albertovy skály. Technická trasa, spousta kamenů, pořád nahoru dolů, navíc jsem ji běžela v děsným vedru.
A na které etapě jsi si nejvíc sáhl/a na dno?
M: Jelikož bylo fakt mega horko, tak na té nejdelší v Rychlebkách. Den před tím jsem šel ještě Olomouc a Ovčárnu, což nebyla nejlepší příprava.
N: Na pověstné dno jsem si sáhla při na první pohled nenáročné etapě v Slavkovském lese. Běžela jsem tam při tripu po západních Čechách, kdy jsme absolvovali několik etap za den, bylo děsné horko a já jsem si myslela, že se v pohodě obejdu bez vody. Ke konci se mi udělalo vyloženě špatně, že jsem měla co dělat, abych doběhla.
Pamětní medaile po absolvování 50 etap Trailtour 2020 (IG Natalie Hiklové) Miloš Nykodým a ceny z TT 2020 (IG Miloše Nykodýma)
Běháš radši etapy sám/a nebo s někým ve dvojici či skupince?
M: Jsem rád, když na TT nejedu sám, ale když se snažím naplno, tak stejně skoro s nikým nemůžu běžet. Takže ideálně, když startuju poslední a navlíkám si kamarády jako korálky na provázek. Při letošním dojení Moravy to bylo ale jiné, tam jsem byl rád, že běžíme noční Kohútku společně.
N: Prakticky všechny etapy jsem běžela s mužem Tomášem. Středně dlouhé a dlouhé etapy běžíme spolu, na krátkých startuji před ním a on mě pak dobíhá.
Kdo byl v letošní TT sezoně tvoje největší podpora/opora?
M: Určitě přítelkyně Gabča, stejně jako loni. 😉
N: Tak určitě Tom. Tisknul a připravoval mapy TTček, bral si dovolenou, abychom mohli jezdit na TT tripy, běhal se mnou, pomáhal mi a podporoval mě, měl na starosti navigaci, nosil vodu… 🙂 A pak samozřejmě děti, naši fanoušci.
Co bys pro příští roky v TT změnil/a?
M: Zrušil bych pravidlo turistického značení. Alespoň částečně, abychom se opravdu podívali do těch nejzajímavějších míst. Třeba tady u nás na severu by to byla jiná jízda.
N: Ideální samozřejmě je, když jsou start i cíl blízko a člověk nemusí někam přejíždět na start nebo zpět z cíle. I když na druhou stranu pokud je trail skutečně hezký, tak je to jedno.
Jaká by byla tvoje vysněná etapa na příští rok?
M: Nějaký přeběh NP Českého Švýcarska, nebo okruh kolem Drábských světniček a zřícenin Valečov/Hynšta/U Příhraz.
N: Vyloženě vysněnou etapu nemám. Líbí se mi krásný les, kameny, hezké pěšinky. Vyběhnout někam na kopec a nabažit se výhledem, ideálně střední délky a s nějakým tím seběhem, aby si člověk odpočinul. Moc se mi taky líbilo loni v Besedicích a ráda bych si zaběhla další nějakou takovou etapu ve skalách.
Myslíš si, že by TT mohly být vhodnou doplňkovou nebo i tréninkovou aktivitou k orienťáku?
M: Přes prázdniny určitě. V květnu a červnu úplně ne.
N: Myslím, že určitě. Výborné rovinaté i kopcovitější tempové běhy různých délek nebo pěkná vytrvalost někde v horách, proč by ne?
Jak často jsi na TT náhodou potkával/a jiné lampiony?
M: Jelikož jsem to letos nehonil až nakonec, tak zas tak moc ani ne. Ale párkrát samozřejmě ano.
N: Letos jsem po pravdě řečeno potkávala na TT mnohem víc hobby běžců neorienťáků, jestli nepočítat společné výjezdy s Žabinama. Možná to bylo tím, že jsme TT běhala rovnoměrně už od začátku a přes léto. Na podzim jsem si jich nechala jen pár, protože v září jsem chtěla běhat orienťák. A masové výjezdy nejvíc začaly, stejně jako loni, až ke konci TT sezóny.
Jaké máš zkušenosti s potkáváním turistů a jiných “civilistů” na tratích TT?
M: Vždycky je potřeba dát o sobě dostatečně dopředu vědět, a pak ti turista vždycky uhne. Zase jedna z mých výhod – většinu TT jsem oběhal přes týden a víkendům se záměrně vyhýbal.
N: V tomhle jsem měla celkem štěstí a potkávala málo turistů. A těch pár, co jsem potkala, většinou fandili, ptali se odkud a kam běžím a tak. No a samozřejmě tam, kde bývá hodně turistů, jako třeba v Brně na Babím lomu, v Albertových skalách nebo třeba na Petříně, jsem se snažila běžet ve všední dny dopoledne, aby tam nebylo tolik lidí
Jak často se ti stalo, že jsi nezvládl/a navigaci, nebo se rovnou ztratil/a?
M: Docela často. Malým chybám se úplně nevyhneš, ale naštěstí mám navigaci v hodinkách, takže veliká (nad 1’) chyba, nebo dokonce ztracení nehrozilo.
N: Maximálně jsem ztratila pár desítek sekund, když byla někde špatně viditelná odbočka. Ale na Kraličáku jsem běžela kousek po značce, jak vedla TT trasa na mapy.cz, ale segment šel po rovnoběžné pěšině na hranici s Polskem. V cíli mě pak nemile překvapilo, že nemám segment, a trvalo to víc než měsíc, než mi ho Strava uznala.
Jak moc ses dopředu připravoval/a na jednotlivé etapy, zkoumal/a trať, rozvrhoval/a tempo a podobně?
M: Před každým výjezdem jsem si nahrál všechny plánované etapy do hodinek a pak už jen koukl na mapy.cz před odběhem z auta. Tempo neřeším jdu podlahu od začátku do konce. Při závodě už koukám jen na navigaci.
N: Snažili jsme se s Tomem připravovat pečlivě. Dívali jsme se trasu na mapě i na segment na Stravě (po zkušenostech na Kraličáku), četli si komentáře k etapám, koukali na Stravě, kde se často chybovalo a měli trasu v hodinkách. Na dlouhých TT jsme mívali i hodinky navíc 🙂 Taky jsme se dívali na časy nejlepších, abychom plus mínus věděli, co nás čeká.
A na závěr, máš nějakou zábavnou nebo zajímavou historku z letošní TT, o kterou by ses chtěl/a podělit?
M: To už je trošku pozdě. Moc si toho už nepamatuju… 😀 Snad jen zajímavou a to tu, že Danáč zvládl oběhnout všechny moravské TTčka na východ od Brna ve třech dnech. A tomu jsem teda předem nevěřil. Ale dal to jak pán!
N: V cíli nejdelší etapy v Rychlebech jsem toho měla celkem dost. Asi jsem vypadala tak špatně, že okolo jdoucí turistka měla starost, jestli jsem v pořádku a nabídla mi mandarinku, kterou jsem s díky přijala a snědla 🙂
Díky moc za rozhovor a hodně štestí do dalších sezón, ať už orienťáckých či TrailTourových!
0 komentářů